Blue Jay

frame|right|[[Blue Jay tecknad av Bart Sears &copy; DC Comics.]] Blue Jay alias Jay Abrams, fågelliknande superhjälte från en parallell dimension i DC:s universum. Även kallad Blåhaken på svenska.

Historik
Blue Jay dök ursprungligen upp 1971 i ett äventyr med "Justice League of America". Tillsammans med sina lagkamrater från den utomdimensionella hjältegruppen Champions of Angor – Silver Sorceress, Wandjina och Jack B. Quick – lurades han av några ondsinta utomjordingar att slåss mot hjältarna i Justice League.

The Champions of Angor (senare kallade the Assemblers såväl som the Justifiers) var i själva verket en parodi på konkurrerande förlaget Marvels hjältar i Avengers. Blue Jay var DC:s version av Wasp eller Yellowjacket, Silver Sorceress var Scarlet Witch, Jack var Quicksilver och Wandjina Thor. (Det hela var ett inofficiellt utbyte mellan DC och Marvel – samma månad i tidningen Avengers introducerades en parodi på Justice League of America kallad Squadron Supreme.)

Sexton år senare återvände Blue Jay, Silver Sorceress och Wandjina (Jack. B Quick hade dött under tiden) och kom till Jorden i egenskap av anti-kärnvapenaktivister. Det avslöjades att hela deras värld hade förgåtts i ett kärnvapenkrig och att tre de var de enda överlevande. Trion attackerade kärnvapenanläggningar världen över innan de blev stoppade av Justice League International och satta i ryskt fängelse.

Under en kris då några överlevande skurkar som hade ödelagt deras hemvärld Angor – the Extremists – kom för att terrorisera även jorden, samarbetade Blue Jay och Silver Sorceress med Justice League för att stoppa dem. De båda blev sedermera medlemmar i JL-grenen Justice League Europe och Jay blev till och med ledare för den gruppen under en kort period.

De senaste femton åren har Blue Jay hållit sig i stort sett borta från serierutorna och glömts bort av de flesta. Hans lagkamrater Silver Sorceress och Wandjina är numera döda, och hans modesta superkrafter (han krymper till fågelstorlek och kan flyga) gör honom inte särskilt användbar i serieavsnitt om superslagsmål och kosmiska krig. Dock har han blivit en kultfavorit hos ett fåtal trogna läsare, som ständigt önskar att han ska återvända. Han har också blivit något av en mindre gayikon bland seriefans (detta trots att det aldrig har påståtts i någon serie att han är homosexuell – det är bara baserat på spekulationer).

2006 återvände Blue Jay som bifigur i ett Stålmannen-avsnitt (i Action Comics 842–843) av Kurt Busiek, där han tillsammans med Stålmannen och en grupp andra hjältar besegrar den kosmiske superskurken Auctioneer.

I Justice League of America nr 38 (2009) dyker Jay upp igen. Han tycks här dödas av en okänd förövare, men det visar sig något år senare (i nr 50–51) att de onda Crime Syndicate och Doctor Impossible tillfångatagit honom och använt honom som en komponent i en maskin som ska återföra den onde Darkseid till livet. (Blue Jays kropp kan tack vare sitt utomdimensionella ursprung koppla maskinen till de 52 världarna i DC:s Multiversum, vilket driver maskinen.) Processen gav istället liv till ett nytt hot kallad Omega Man som därefter bekämpas av de nuvarande Justice League tillsammans med Blue Jay. Då hotet är avvärjt använder Blue Jay maskinen för att ge sig ut i Multiversum – hans sista hälsning är att han vill bli en hjälte igen, något som han var på sin hemplanet Angor, men som han aldrig tyckt att han lyckats med på Justice Leagues värld.

Alternativ version
I DC:s multiversum med 52 alternativa världar lever alternativa versioner av Blue Jay, Champions of Angor och the Extremists på världen kallad Jord-8. I miniserien Countdown Presents: Lord Havok and The Extremists (2007–2008), är the Champions medlemmar i gruppen Meta-Militia med Tin Man som Angors president och Americommando som vicepresident. När Tin Man dödas av Lord Havok blir Americommando president och Jord-8:s Blue Jay hans vicepresident.

Bild:Mini_sverige.gif Blue Jay på svenska
Figuren kallades Blåhaken då han dök upp i svenska tidningen Månadens Äventyr under 1988.


 * Första framträdande: Justice League of America (vol. 1) nr 87 (februari 1971)